Skulle du vælge den mest eventyrlige skikkelse i engelsk litteratur,
hvem ville det så være?
Robin Hood?
Kong Arthur?
Becky Sharp? Sherlock Holmes?
Oliver Twist, måske?
De ville alle sammen være oplagte.
Alligevel ville jeg vælge en tudse.
Hr. J. Thaddeus Tudse. Har du aldrig hørt om ham?
Hans historie finder man i den herlige bog Vinden i Piletræerne.
Tudse var det eneste forstyrrende element.
En uhelbredelig eventyrer. Skør, dumdristig, har prøvet alt.
Besat af sin grille, uden tanke på omkostningerne.
Havde mange upålidelige venner,
og kun tre af dem ville ham det bedste.
Den ene var en grævling.
MacBadger.
Så var der en vandrotte. Lidt stiv i det, men en fin fyr.
Og en muldvarp. En flink og sympatisk fyr.
De havde deres hjem i et malerisk lille samfund langs flodbredden.
Den dag havde Muldvarp travlt, fordi...
Han var ved at komme for sent til te. En uheldig vane.
Rotte havde affundet sig med det.
"Undskyld, Rotte," siger Muldvarp. "Det er i orden," siger Rotte.
"To stykker sukker?" "Ja, tak."
Lige som de havde sat sig godt til rette...
- Særpost, hr. Rotte. - Tak, postbud.
Hvordan går det ved flodbredden i dag?
Alt er som sædvanlig fredeligt.
Hør her, Muldvarp.
"Kære Rotte..."
"Du og Muldvarp må straks komme til Toad Hall. Det haster."
"A. MacBadger."
Rotte var sikker på, Tudse havde problemer igen.
Svaret kunne findes lidt længere henne ad flodbredden i Toad Hall,
J. Thaddeus' hjem.
Dette imponerende bygningsværk var i øvrigt
det fineste hjem langs floden.
Dyrene var utrolig stolte af det.
De følte, det gjorde hele nabolaget respektabelt.
At miste Toad Hall var selvfølgelig utænkeligt.
Men det var ingen hemmelighed, at Tudses dyre fjollerier
havde bragt ham på fallittens rand.
Som en sidste udvej påtog MacBadger sig
at få styr på Tudses hjem.
Ødelagt hegn.
12 guinea.
BESKADIGET LYGTEPÆL
Beskadiget lygtepæl?
4 pund og 6 shilling.
ØDELAGT HØNSEHUS
Ødelagt hønsehus.
Jeg kan ikke regne i al den larm.
- Jeg vil ikke vente længere! - Betal regningen!
Stille! I skal nok snart få jeres penge.
Men gå nu.
Jeg betaler ikke mere i dag.
Hvorfor påtog jeg mig det ansvar at se efter?
Har jeg ikke sagt, at?
Det er Rotte og Muldvarp!
Herren være lovet.
Endelig kommer I.
Stakkels MacBadger. Han kunne ikke mere.
- For som han selv sagde... - Jeg er efterhånden et nervevrag.
Hvad er problemet, MacBadger?
Der må gøres noget ved Tudse!
Denne gang går han for vidt.
- Men han lovede det. - Lovede?
Hvad nytter hans løfter, når han er besat af sine manier?
Hør. I er hans bedste venner.
- Er I ikke? - Jo.
- Rigtig gode venner. - I så fald
må I finde Tudse og stoppe ham.
- Hvad gør han da? - Han har fået en ny mani.
Han farer omkring i landet i en gul hestevogn.
Med en hest, der hedder Cyril.
Af sted!
Er vi på vej til Nottingham, Brittingham eller Buckingham?
Eller en anden lille by ved havet?
Er vi på vej til Devonshire, Lancashire eller Worcestershire?
Jeg tror ikke, vi behøver at vente og se
Er vi på vej til Dover eller flyver vi glade henover
Den gode gamle vej, der fører til Plymouth Ho?
Vi er glade, glade, glade på vej
Ikke til noget specielt sted
Vi er glade, glade, glade på vej
Selv om vejene er vinkelrette
- Vi har altid travlt - Vi har ikke tid til at standse
Vi må derhen, vi må derhen Men vi kan ikke huske hvorhen
Vi er glade, glade, glade på vej
Måske tager vi til Devonshire, til Lancashire eller Worcestershire
Vi er ikke sikre, men det er lige meget Vi ved bare, vi må derhen
Vi er glade på vej ingen steder hen
Hej, venner. Det var netop jer, jeg ledte efter.
Kom med. Hop op. Vi skal ud på en sjov tur.
Den åbne vej. Den støvede landevej.
Kom! Jeg vil vise jer verden.
Rejse! Forandring! Spænding!
Hvor dumt af mig.
I skal møde min ædle ganger, Cyril.
Det er mig.
Lidt af en traver, lidt af en sjover.
Hvordan går det? Hvordan går det?
Tudse, dine venner er vist lidt stive i betrækket, hva'
Vi vil gerne tale med dig.
Et besøg?
- Herligt. - Det er alvor.
Du må droppe hesten og vognen.
Droppe min?
Men min kære Rotte...
Det her er min karriere.
- Du kan da ikke mene, at? - Jeg mener det.
Du må holde op med de fjollerier.
- Nej. - Jo, du må.
- Det vil jeg ikke. - Din uforsvarlige opførsel...
Jeg vil ikke.
Du er ved at blive en byrde for samfundet.
Hvis du ikke vil tænke på dig selv, så tænk på stakkels MacBadger.
Der kan ikke komme noget godt ud af at farte omkring
med sådan et hurtigt og uansvarligt dyr.
- Grib fat i ham, Muldvarp. - Kom ned, Tudse.
Hold op. Slip mig.
Af sted, Cyril!
Det nytter ikke. Jeg vil aldrig opgive det her.
Af sted!
- Hvad er det? - Tudse!
- Det er en bil. - En bil?
Ja, en bil...
Hvad er jeg gået glip af?
Det er ikke... Han har ikke...
Jo.
En ny mani. Motor-mani!
En mani. Det er, hvad det var.
En stærk mani.
Ingen kunne sige, hvor længe den ville vare.
Og da Toad Hall var på spil,
havde Rotte og Muldvarp intet valg.
Der var kun én ting at gøre.
At låse ham inde på hans værelse og holde ham der.
Indtil giften var kommet ud af hans krop.
Hold ham, Muldvarp.
Det er bedre. Og du kan ikke slippe væk.
Der er ingen grund til at prøve.
Slip mig ud. Luk op.
Jeg siger: luk op! Rotte! Mulle! Åbn døren.
Det var ikke rart at skulle spærre sin bedste ven inde.
Muldvarp fik medlidenhed og ville droppe det.
Men Rotte sagde nej. De måtte stå fast.
Det var ikke kun et spørgsmål om at redde Tudse fra sig selv.
Man skulle også tænke på MacBadger og det, som Toad Hall stod for.
Der var kun en ting galt med Rottes kur mod Tudses motor-mani.
Den virkede ikke.
Tudse var alt for smart og fuldstændig besat.
Han ville absolut have en bil.
Om han så skulle tigge, låne eller...
TUDSE ARRESTERET
PÅGREBET I STJÅLET BIL
Hans Majestæts ret...
Tudse fra Toad Hall... 24. August... Hermed anklages...
J. Thaddeus Tudse for at stjæle en bil...
på en hensynsløs måde på vejen...
og at være til fare for Hans majestæts undersåtter...
Lad anklager og forsvarer procedere.
Jeg beder kronvidnerne om at træde frem,
hr. Rotte og hr. Muldvarp!
Er det sandt, at I holdt tiltalte spærret inde i sit hjem,
fordi han truede med at anskaffe sig en bil?
Var han spærret inde?
- Ja. - Tak. Det var det hele.
- Næste vidne. - Hr. Angus MacBadger!
Som forvalter af tiltaltes ejendom
kendte du til hans bil-mani.
Øh...
Du fratog ham hans understøttelse pga. hans ekstravagante opførsel.
Så han var, så vidt du vidste, uden økonomiske midler.
- Øh... - Det var det hele. Tak.
Ærede jury, det var alt.
Forsvareren vil nu fremlægge sin sag.
Med rettens tilladelse
vil jeg gerne føre mit eget forsvar.
- Stop det. - Ærede jury.
Jeg beder Cyril Proudbottom træde frem som første vidne.
Cyril Proudbottom.
Er du en bekendt af forsvareren, J. Thaddeus Tudse?
Det kan du bande på!
Han er en af de herligste fyre, jeg har mødt.
Og han har masser af penge!
En fin fyr? Smider om sig med penge?
Men han smed dem ikke væk den dag.
MacBadger sagde, hans understøttelse blev frataget ham.
Hvordan fik han så en bil?
Den eneste måde, en gentleman får noget på.
- Den ærlige måde. - Hvilken måde er det?
Jeg tænkte nok, du ikke vidste det.
Ærede dommer, jeg...
Vidnet må gerne benytte sine egne ord.
Alle tiders. Nu skal du høre, hvordan landet ligger.
Da Tudse var sluppet ud fra sit boudoir, tog han direkte hjem til mig.
Snart var vi på vej hen ad landevejen, men vi var ikke kommet langt,
da vi pludselig hørte noget komme drønende...
...noget passerede os som London-ekspressen.
Det var stort. Det var rødt.
Det var smukt.
En bil!
Ret flot.
Tudse var ellevild.
Det var kærlighed ved første blik.
Bilen holdt ind ved en kro,
hvor der var en bar.
Og vi så på, mens nogle hårdkogte væsler
steg ud af den flotte, røde bil.
Væsler er svigefulde. Dem skal man ikke stole på.
Men hvordan kunne jeg vide, de havde stjålet bilen?
Jeg havde ingen krystalkugle.
Og Tudse er ikke den, der tøver.
Han besluttede sig øjeblikkelig. Han sagde:
"Prøv, om størrelsen passer, Cyril, så spørger jeg, hvad den koster.
Så han smuttede ind i baren,
og sagde til bartenderen:
Hej, kroejer, hvem ejer den smarte bil?
Bartenderen, en fyr ved navn Winkey,
lænede sig frem over baren og sagde:
Hvorfor?
- Tudse svarede... - Jeg må eje den bil.
Jeg køber den uanset prisen.
Men Tudse opdagede, han ikke havde nogen penge.
Så han tilbød en byttehandel.
Væslerne var med på den. Der blev hurtigt indgået en handel.
Så hev tudse lynhurtigt et stykke papir frem.
Og han bad barmanden, gamle Winkey, om at være vidne til handlen.
Tudse er ikke fedtet.
Han er altid stor i slaget.
Væslerne gav ham den røde bil.
Og han gav dem Toad Hall.
Byttede han Toad Hall væk? Den ejendom er 100.000 pund værd!
For en bil!
Skal jeg tro på det?
Jeg forventer ikke, du tror på det.
Heldigvis har jeg et vidne.
Lad hr. Winkey træde frem.
De herrer.
Manden i vidneskranken er en respekteret medborger.
En meget ærlig mand.
Hr. Winkey, kan du huske en hændelse,
som fandt sted på din kro den 12. august,
hvor jeg var til stede?
Ja, sir.
Det kan jeg, sir.
Godt, så...
Så bare fortæl retten, hvad der skete.
Tudse...
Du prøvede at sælge mig en stjålet bil.
Det er løgn, din drikfældige gorilla.
Det er en falsk anklage. Slip mig!
Hjælp!
TUDSE KENDT SKYLDIG
Nyheden om Tudses vanære rystede landet.
FÅR STRENG STRAF
Retten besluttede at statuere et eksempel.
Selvfølgelig prøvede Tudses venner at hjælpe ham, men uden held.
De fik genoptaget sagen mindst et dusin gange.
De appellerede først til én instans, så til en anden.
Men dommen blev ikke ændret.
J. Thaddeus Tudses sag blev lukket.
Glade, glade juletid
Gør alle hjerter glade...
Ja, endnu engang var det hvidjul.
Endnu engang genlød vinterluften af julens melodier.
Alle var fulde af glæde og fryd.
I hele byen var der kun ét sted,
hvor julens varme ikke nåede frem.
Tårnet. Fortvivlelsens grimme monument.
Koldt, ondt, uhyggeligt.
Og desværre skulle Tudse tilbringe de næste mange juleaftener dér.
Stakkels tudse. Alene med minderne om sit spildte liv.
Hvilket fjols, han havde været.
Med smerte mindedes han Angus MacBadgers venlige ansigt
og hans gode råd.
Og han fældede en tåre for Muldvarp, der altid var loyal og forstående.
Og Tudse græd ved tanken om Rotte, hvis råd han bare havde grinet ad.
I den mørke, usle celle
blev en ny Tudse født.
En forandret, angrende Tudse.
Overvældet af anger svor han,
at det skulle være slut med fortidens dumheder.
Han ville aldrig igen give efter for de manier,
der havde bragt ham al den ulykke.
Fordi det er jul, må du få et besøg.
- Din bedstemor er her. - Bedstemor?
Glædelig jul, min dreng. Bedste har ikke glemt sin Tudse-dreng.
Cyril!
Se, en julegave.
- Hvad er det? - Forstår du det ikke?
En forklædning.
Du skal bare tage dette lille kostume på, så...
Med ét glemte han sine gode intentioner.
Med ét forsvandt hans ædle fortsæt
til fordel for dette nye eventyr, denne nye mani.
Flugt!
Tudse er stukket af!
Stop!
- Godaften, frue. - Godaften, betjent.
Vi er glade, glade, glade...
Undskyld mig, frue...
Kan I fyre derovre se ham?
Hvilket held.
Fange Tudse? Aldrig i livet!
Der er han.
- Hvor? - Derovre!
Bang, bang, bang.
Lad de tåber gennemsøge egnen.
Endnu engang var det J. Thaddeus Tudse, der lo sidst.
Samme juleaften langs flodbredden,
var der ingen, der talte om Tudse,
for mindet om hans handling skulle ikke ødelæggejuleglæden.
Men der var ét sted, hvor to loyale venner
stadig var optændt af medfølelse.
Velsignet være denne dejlige mad, vi skal til at nyde.
Velsign os, velsign alle.
Og velsignet være stakkels Tudse.
Må han blive løsladt tidligere på grund af god opførsel.
Det er en stakkels gammel dame.
Lad hende sidde ved ilden.
Hvad laver du her?
- Jeg ville bare... - Det er en dejlig jul.
- Men er du ikke bange for politiet? - Bange for politiet?
Jeg, Tudse, bange for politiet?
- Luk op! Luk op! - Politiet!
Skjul mig.
Beklager, men du må betale din gæld til samfundet.
Luk dem ind.
- Tror du ikke, at? - Åbn døren.
Hej.
Jeg har lige opdaget noget meget vigtigt.
Der er masser af lys på Toad Hall.
Og beboerne er en flok væsler.
Og lederen af flokken er ingen andre end hr...
Winkey!
SKØDE, TOAD HALL
Så han byttede faktisk Toad Hall for bilen.
Så Tudse har hele tiden været uskyldig.
Og hvis han bare var her nu...
- Tudse! - Angus.
Undskyld, jeg tog fejl af dig.
Jeg håber, du en dag kan tilgive...
Sig ikke mere.
At fejle er menneskeligt, at tilgive...
Ikke så hurtigt, Thaddeus.
Ifølge loven er du stadig skyldig.
For at bevise din uskyld må vi tage papiret fra Winkey.
Jeg har en plan.
Vi sniger os ind gennem den hemmelige tunnel.
Det var en glimrende plan, meget smart, men også meget farlig.
Den ville kun virke, hvis alle gjorde, hvad de skulle.
Der var ikke plads til fejl. De havde oddsene imod sig.
Der var meget på spil.
Tungen skulle holdes lige i munden.
Ét fejltrin kunne bringe fire liv i fare.
Pas på. Der er en vagt.
- Jeg skyder ham. - Stop!
Hvem der?
Det var tæt på.
Typisk Tudse at få tingene til at gå skævt.
Vi kan ikke vende om nu.
Vi er nødt til at fortsætte.
Hvilke farer, der ventede, vidste de ikke.
Nu kunne alt ske.
Se. De sover alle sammen.
De er fulde. De har slået sig på flasken.
- Hvor er Winkey? - Der.
Han har papiret på sig.
Vi må klatre op på balkonen.
Papiret. Det er væk.
Grib dem.
Undskyld mig.
Herovre.
Efter det.
Bare en mere.
Der er han. Grib ham.
Hvor er Muldvarp?
Vi reddede skindet.
Men vi fik ikke fat i skødet.
- Godt klaret, Thaddeus. - Hurra!
TUDSE FRIFUNDET HANS NAVN ER RENSET
Så endte det alligevel godt.
Tudses venner var meget stolte af ham.
Og hvorfor ikke? Han var en helt ny tudse nu,
færdig med hestevogne og biler.
Så nytårsaften var en skål på sin plads.
Skål for det nye år! Og den nye tudse.
Venner!
Jeg vil vise jer verden.
Rejse! Forandring! Spænding!
Det var den eventyrlige Thaddeus Tudse.
Lad os være forsigtige med at dømme ham, vi muldvarpe, rotter og grævlinger.
Er vi ikke lidt misundelige på ham?
Det er jeg.
Når vi taler om eventyrlige skikkelser,
vil den mest eventyrlige altid,
i hvert fald for mig, være herren på Toad Hall.
J. Thadd var ikke hvem som helst.
Apropos eventyrlige skikkelser så kommer mange af dem fra England.
Men glem ikke, at vi herovre i kolonierne
også har fostret en hel række.
Hvad med Paul Bunyan, Pecos Bill og Johnny Appleseed,
Black Bart, Davy Crockett, Daniel Boone?
Og selvfølgelig Ikkipot Ravn.
Gamle Ikki var, som du måske husker, skolelærer på landet,
opdigtet af Washington Irving.
Hr. Irving forstod at fortælle historier.
Hvis vi kunne rejse tilbage til den fjerne periode i USA's historie,
da byen Manhattan var en lille handelsby,
ville vi, i en af de langstrakte vige,
der ligger langs Hudson-floden,
finde den lille landsby Tarrytown.
Og lidt længere inde i landet, mellem de lave bakker,
ville vi finde en smal dal.
Et stille, fredfyldt sted, men alligevel uhyggeligt.
For der er spøgeri og overtro.
Den bedst kendte historie om en vis omrejsende skolelærer,
der engang levede der.
Folk siger, hans melankolske ånd stadig hjemsøger området.
Den ærværdige pædagog blev beskrevet som en usædvanlig mand.
Når han kom gående, kunne man tro, han var et fugleskræmsel
fra en af majsmarkerne.
Han var høj og meget ranglet.
Hans hoved var lille og fladt foroven, næsen lang og spids,
som var en vejrhane placeret på hans tynde hals.
SØVNIGDALEN
Man ser sjældent sådan en skikkelse i dagslys.
Det var en sen efterårseftermiddag,
da denne mærkelige skikkelse nærmede sig
den lille landsby Søvnigdalen.
Som sædvanlig sad der i Ye Olde Schnooker and Schnapps Shoppe
en flok mænd kendt som karlene fra Søvnigdalen.
Deres selvudnævnte leder var Brom Bones,
en svær, højrøstet fyr, der altid var klar til slåskamp. Eller fest.
Men selv om Brom holdt meget af galestreger og vittige påfund,
var han ikke ondsindet.
Med sin humor og sine mange kræfter
var Brom Bones lidt af en helt i området.
Det var pokkers!
Se det gamle spøgelse.
Hvem er det, der kommer hen ad gaden?
Er det skovle eller fødder?
- Mager og ranglet - Skind og ben
Med tøj selv et fugleskræmsel ville finde tarveligt
Men han har en vis udstråling
Selvsikker og fandenivoldsk
- Det er den nye skolelærer - Hvad hedder han?
Ikkipot
Ikkipot ravn
Ikkipot
- Sikke et navn - En mærkelig fyr
Men flink nok
Sjovt ansigt, sjov krop
Ikkipot, Ikkipot Ravn
Ikkipot er måske lidt løjerlig
Måske er han mærkelig, måske ikke
Men man hører ingen klager
Fra Ikkapot, Ikkapot Ravn
Selv om pædagogens ankomst
Vakte blandede følelser
Var byens beboere enige om, at de aldrig havde set en
Som Ikkipot, Ikkipot Ravn
Klasseværelset blev Ikkipots kejserrige,
som han regerede over med ærværdighed.
Men Ikkipot var en samvittighedsfuld mand.
Han holdt sig til talemåden: "Børn har godt af tørre tæsk."
Men han var påpasselig, når han straffede eleverne.
For han ville gerne stå på god fod med sine elever.
Specielt hvis deres mødre var gode kokke.
Hvem er damernes mand?
Kommer omkring som ingen andre
Det kan ikke være andre end...
Ikkipot, Ikkipot Ravn
SOCIAL KALENDER
Som tiden gik kunne man se, at pædagogen klarede sig.
Og Ikkipot fandt forskellige måder at forøge sin knappe indkomst på.
KOR
Og på samme tid
vakte han den kulturelle interesse i den søvnige lille landsby.
Det var uundgåeligt, at Ikkipot ville blive gjort til grin
af Brom Bones og hans slæng.
Men det betød ikke så meget for Ikkipot.
Skolelæreren besad en bemærkelsesværdig sindsro,
og forblev ret upåvirket,
indtil den skæbnesvangre dag, da hans vej krydsedes af en kvinde.
En vis kvinde.
Katrina van Tassel, datter og eneste barn af den gamle Baltus van Tassel,
den rigeste bonde i området.
Hun var en blomstrende pige, buttet som en agerhøne.
Moden og rosenkindet.
Når man én gang har mødt den lille, kokette Katrina
Glemmer man hende ikke
Ingen kan bringe Katrina ud af balance
Søde lille, kokette Katrina
Man kommer længere med Margaret eller Helena
Eller Ann eller Angelina
Katrina kysser og stikker af For hende er romantik sjov
Altid klar til nye eventyr
Men når man har mødt den lille, kokette Katrina
Falder man for hende
Der var ikke tvivl om, at smukke Katrina var den mest eftertragtede på egnen.
Og skolelæreren var en ambitiøs mand,
og begyndte straks at fylde sit hoved med søde og håbefulde tanker.
Katrina, min elskede.
Hvem kan modstå din ynde?
Din charme?
Og hvem vil ikke gerne have din faders gård?
Hvilken kombination!
Der er guld på de jorder, og dermed mener jeg ikke høet.
Og det herlige grønne!
Katrina, mine søde skat.
Skat.
Laden er en guldmine. Nu vil jeg gerne have jackpot.
Kære Katrina,
Farmands eneste barn.
Farmand?
Når den gamle ged er af banen, slår jeg til.
Søde Katrina, stakkels lille, rige pige.
Bare rolig, Katy. Ikkipot skal nok beskytte dig.
Katrina, du har vundet mig.
Jeg overgiver mig.
Men når man har mødt den lille, kokette Katrina
Falder man for hende
Alle veje til Katrinas hjerte bevogtedes nidkært
af en sværm af bejlere.
Men Ikkipot var overbevist om, at han snart ville triumfere
over de simple landboer.
Men skolelæreren så ikke den største forhindring.
Det var den frygtindgydende Brom Bones.
Den lethed, hvormed Brom overvandt rivalerne,
både pirrede og provokerede den smukke Katrina.
Hun ønskede ofte, der ville komme en ridder og tage kampen op
med den højrøstede Brom.
En klog mand ville have holdt sig tilbage, men kærlighed gør blind.
Ikkipot mente, at hans store chance nu var kommet.
Brom holdt meget af vittigheder.
Men nu var det nok.
Det var blevet tid til at tage et åbent opgør.
Han ville gerne krølle skolelæreren sammen og lægge ham på en hylde.
Men det var lettere sagt end gjort.
Ikkipot havde uden tvivl heldet med sig den dag.
Det var tydeligt, at skolelæreren havde skjulte talenter.
En rival, man måtte tage alvorligt.
Men krige tabes eller vindes ikke i det første slag.
Den højtflyvende pædagog kunne stadig blive bragt ned på jorden.
Brom Bones gav aldrig op.
DE INVITERES HERMED TIL EN KOMSAMMEN
I BALTUS VAN TASSELS HJEM I AFTEN
Det var i anledning af hendes fars årlige Halloween-komsammen,
at Katrina besluttede at puste til ilden mellem de to rivaler.
På en af invitationerne var der en meget personlig hilsen.
LOV MIG AT KOMME, KATRINA
Den ærværdige skolelærer var ude af sig selv af glæde.
Han kunne kun opfatte det på én måde.
Ichy, din snedige, gamle hund.
Hvad er det for en mærkelig magt, du har over kvinder?
I aften sker det.
Bare skru charmen på, så er Katrina din.
Flot klædt på red Ikkipot af sted på en hest, han havde lånt,
som en ridder,
der skulle møde sin skønne jomfru.
På den egn var der intet, der kunne måle sig med en fest
på hr. van Tassels gård.
Omstændighederne passede Ikkipot perfekt.
Nu ville han vise sig fra sin bedste side.
Ud over alle sine andre talenter
var skolelæreren specielt stolt af sine danseevner.
Igen så det ud til, at Brom ville trække det korteste strå.
For da han så skolelæreren, måtte han indrømme,
at han havde en lethed og ynde over sig.
Der var ikke tvivl om, at Ikkipot var dagens mand.
Brom måtte indrømme sin rival endnu en sejr.
Men der var stadig en chance for, at han kunne vende lykken.
For til Halloween bad
van Tassel altid sine gæster fortælle uhyggelige historier, når det blev sent.
Brom vidste, at der ikke var nogen, der troede mere på spøgelser,
end Ikkipot Ravn.
Kom her, så skal jeg fortælle jer,
hvad der foregår udenfor, når det bliver mørkt.
Ved midnatstide samler spøgelser og ånder sig
til deres natlige gilde.
Nogle har horn og øjne som underkopper.
Nogle har hugtænder så store...
- Nogle er tykke. - Andre er tynde.
Nogle har slet intet skind.
Det er et rædselsvækkende syn.
Hvad der ikke går for sig i nat!
Når spøgelser holder deres natlige gilde
Skilles de med djævelsk sang
Spøgelser er ikke rare, men den forbandede
Er den hovedløse rytter Han er den værste
Det er rigtigt Han vækker rædsel i Halloween-natten
Men når han ridder gennem landskabet
Holder han sit hoved i hånden
Dæmonerne ser det og stønner
Og forsvinder
Pas på, han rider alene
Der er ingen spøgelser som dem, de andre afviser
De kan ikke lide ham
Han sværger, at han er død
Han viser dem, at han kan få et hoved
De siger, han er træt af sit eget
Han vil have et nyt
Han rider én nat hvert år
Og finder et hoved i dalen her
Han kan lide dem små, han kan lide dem store
Delt på midten eller med paryk
Mørke eller hvide eller røde
Den hovedløse rytter vil have et hoved
Han galoperer af sted
Han leder efter et hoved at hugge af
Stop ikke op og tænk over, hvad han vil
Man kan ikke tale fornuft med den mand
Hvis du ikke tror på, hvad jeg siger
Så mødte jeg ham selv sidste år
Jeg stoppede ikke op og kiggede
Jeg flygtede mod broen, der fører over bækken
For når man først er nået over broen, mine venner
Ophører spøgelsets magt
Så når I rider hjem i nat
Så rid mod broen, alt hvad I kan
Han vil være nede i dalen
Han vil have jeres hoveder, pas på
Han galoperer af sted
Han leder efter et hoved at hugge af
Prøv ikke at finde ud af, hvad han vil
Man kan ikke tale fornuft med den mand
Ved midnatstide begav Ikkipot sig hjemad.
Himlen blev mørkere og mørkere
og én efter én slukkedes stjernernes lys,
og drivende skyer dækkede for månen.
Aldrig havde skolelæreren følt sig så melankolsk.
Så alene.
Jo nærmere han kom dalen, jo mere dyster blev han.
Da han nåede den smalle dal, blev Ikkipots angst endnu stærkere.
Det var, som om skoven lukkede sig bag ham.
Hun huskede alle detaljerne i Broms historie.
Når man har krydset broen, ophører spøgelsets magt.
Næste morgen fandt man Ikkipots hat.
Og i nærheden af den et knust græskar.
Men der var ingen spor efter skolelæreren.
Kort tid efter førte Brom Bones den smukke Katrina til alters.
Rygterne sagde, at Ikkipot stadig var i live,
gift med en rig enke i et fjernt land.
Men de hollandske nybyggere troede ikke på den slags vrøvl,
for de vidste, at skolelæreren var blev slået ihjel
af den hovedløse rytter.
Han galoperer af sted
Han leder efter et hoved at hugge af
Prøv ikke at finde ud af, hvad han vil
Man kan ikke tale fornuft med den mand
Jeg vil se at komme væk.